Håll dörrarna, tack!
-Tack. Godmorgon. -Godmorgon.
Du ärtidig. Vad har Draper på gång?
-Vet inte, jag kom in frivilligt. -Okej...
Jag kunde inte sova, jag var så nervös.
Frakthissen är sönder. Går det bra?
Jag flyttar i dag. Vid lunch ska jag leda flyttkarlarna.
Så tappar jag väl resten av dan på att se på medan andra arbetar.
-Vad är du nervös för? -Mr Rumsen ska visa mitt förslag i dag.
-För Belle Jolie-folket. -Tänka sig.
Vi kom visst med lokaltåget. Klockan är bara sju.
Jag beklagar, herrn. Då var vi framme.
-Vill du också ha kaffe? -Nej.
-Är du säker? -Kan du komma in här, tack?
-Stäng dörren. -Det är ingen här.
Peggy...inser du hur svårt det är att se dig gå omkring här var dag?
-Din kjol sitter åt. -Dra upp den.
Var försiktig.
Det är nog inte rätt tidpunkt att ta upp det här, men jag vill rensa luften.
Jag vet att jag sa att jag läst din text, men det har jag inte.
Det var skönt. Jag trodde att du inte gillade den.
-Det var synd. -Peggy...
-Jag vet vad du tänker säga. -Nej, det gör du inte.
Du har inte haft rätt en enda gång.
En massa far runt i huvudet, men jag kan inte få ut det.
Tänker du på mig?
Jag ska vara ärlig. lbland.
-Du är bara 20 m bort. -lnte just nu.
Jag vaknar om morgonen och ser in i Trudys ögon och tänker-
-att vi borde vara ett.
Men hur jag än försöker, och med alla tankar som far i huvudet...
...så är hon en främling i mängden.
Pete...du är inte ensam i det här.
-Ursäkta att jag hade sönder din blus. -lngen fara.
Hejsan, mamma. Jag är på jobbet.
Svara inte i telefon, då.
-Spärra samtal från din mor. -Se vem som stämplat ut igen?
Vad är det, mamma?
Vicevärden har bytt en glödlampa, men den är mörkare än den förra.
-Han talar italienska med sin mor. -Jag måste sluta.
Farväl, min lille son!
Ciao, ciao. Kära nån.
-Två veckor och redan förlorad. -Han pratar ofta med sin mor.
-För att han inte är gift. -Hur ser han ut?
Har du sett ''Marty'' med Ernest Borgnine? Han bodde hemma.
Sluta retas med henne.
Jag gissar på lång, mörk och stilig, men jag är optimist.
-Hon är så omtänksam! -Jag hämtar min börs.
Mrs Sterling ringerföre lunch i dag.
-Koppla henne direkt till mig, tack. -Fråga henne. Hon vet.
Känner du Salvatore Romano på grafikavdelningen?
Stilig. Väldigt belevad.
-Parfym, inte billig. Kanske europeisk. -Du är så specifik.
Ni har röster, jag har andra saker.
-Godmorgon. -Mr Cooper vill träffa er.
-Hälsa Sterling att jag kommer. -Nej, det är bara mr Cooper.
Tack, Peggy. Vad har hänt där?
Den fastnade i nåt. Jag ska nog skaffa en reservkrage.
Kom in.
Jag skulle föredra att du inte röker här.
Don, jag uppskattar din talang. Den kan visserligen inte mätas-
-men jag har försökt att värdera den.
2 500 dollar. Jag...
''Tack'', det är det man brukar säga.
Har du läst henne? Rand. ''Och världen skälvde''.
-Boken nummer ett. -Ja, det är det.
Jag vet att du inte har läst den.
När man hunnit bli 40 inser man att man träffat eller sett alla människotyper.
Och jag vet vilken typ du är.
För jag tror att vi liknar varann.
-Jag antar att det är en komplimang? -Du är produktiv och förnuftig.
Och i slutänden bara intresserad av dig och ditt.
Det är styrka. Vi är annorlunda.
Okänslosamma gentemot de som är beroende av vårt arbete.
Lägg 1,99 dollar av de 2 500 på att köpa ett exemplar.
Det ska jag.
-Nejmen, hejsan... -Hej.
-Ska du till casting här? -Jag är inte modell.
-Jag är ny här. -Vem har Firestone?
lngen av oss, Sal. Vi pratar just med fröken...
Lois. Lois Sadler. Jag är ny här- i växeln.
Marty Faraday. Varför gömmer man undan dig?
-Hej, Lois. Lane Davis. -Salvatore Romano.
-Ursäkta röran. -Nej, det är härligt.
Jag jobbar i ett kyffe, så att komma ut lite är underbart.
-Kan jag stå till tjänst? -Jag är så yr.
Mina anställningspapper ska till bokhållarna - är jag i närheten?
Nej, du är inte ens på rätt våningsplan.
-Jag kan följa dig dit. -Peka bara ut rätt väg, det går bra.
Gå en trappa upp och ta till vänsterförbi damrummet.
Trevligt att råkas...
Ciao, ciao.
-Det tog tid. -Jag gillar när de flirtar med mig.
Säljaren prackade slipsen på mig i 20 minuter.
Jag hade köpt den direkt om jag bara hade vetat att den funkar.
-De ser att du tjänar pengar. -Man kan alltid klä sig snyggt.
Mr Campbell, jag har er fru här.
På vilken linje? Tänd en, tack.
Nej, hon är här. Personligen.
Skicka in henne.
-Hej, min älskade. -Hej, hemägare!
-Vad gör du här, min skatt? -Hämtar dig, så vi kan gå tillsammans.
-Det är 30 kvarter. -Det är underbart väder.
Jag har mer jobb än jag trodde.
Då firar vi väl här.
Jag sa att vi ses där om jag fick tid. Nu ser det inget vidare ut.
-Det sa du inte - och nu är jag här. -Det här är mitt kontor!
-Hur skulle det se ut? -Som om du älskades av din fru.
Så går det när du bara dyker upp. Vi grälar.
Jag ville fira att vi köpt en lägenhet, nåt jag gläds åt.
-Och du harförstört det. -Förlåt.
Jag har bara mer än jag trodde.
Vi tar ett glas champagne.
Förlåt. Vi ska bo där länge.
Man ska inte tro på skrock.
Det är helt enkelt ''e pluribis unum''. ''Av många, en.''
Av många läppstiftsfärger, en som tillhör henne.
Ur en korg av kyssar väljer hon en. Den gör henne unik, färgar hennes kyss.
Och hennes kyss, ja, den färgar ju hennes man.
''Belle Jolie läppstift. Märk din man.''
Jag ser bara ett läppstift där, och kvinnor vill ha många färger.
''Märk din man.'' Ganska gulligt.
Så du gillar det? Vi kanske ska skära ner antalet färgertill fem. Eller en.
Det är ni som avgör, men det är en ny infallsvinkel.
lngen fara, Kenny. Jag tror att vi är klara för i dag.
-Tack för att ni kom. -Var det allt?
-Varför ödsla tid på kabuki? -Vad betyder det?
Att du redan försökt med din plan, och du är nummer fyra.
Du förkastar min expertis och vill fortsätta som förut.
Det är ointressant för mig.
Tre månader ellertusentals dollar-
-ger dig inte rätt att förändra vår kärnverksamhet.
Jag berättar inte om Jesus.Antingen är han i ditt hjärta, eller inte.
Alla kvinnor vill välja, men ingen vill vara en av hundra i en ask.
Hon är unik. Hon gör sina val och hon har valt honom.
Hon vill visa världen: ''Han är min, han tillhör mig och inte dig.''
Hon märker sin man med läpparna. Han är hennes ägodel.
Ni ger alla flickor som använder ert läppstift gåvan ''total äganderätt''.
-Sätt dig ned. -Nej.
-Jag vill inte slösa min tid. -Sätt dig ned.
Hittar ni tillbaka till Roosevelt? Vi kan följa er dit - eller ses där.
Du är visst en buse. Och det är ju rätt plats att busa på.
De har precis renoverat, och nu påminner det om ett ångfartyg.
Och gästerna -jag var i loungen och tog en drink med Robert Mitchum.
-Många drinkar. -Vi vill ju inte leda er i fördärvet.
-Snyggt gjort. Du har nog rätt. -Det lär vi aldrig få veta.
Det är ju ingen vetenskap. Vi gör vårt bästa.
Jesus-grejen...jag är mållös. Bättre än att hålla ut honom genom fönstret.
Det är bara ett rykte, det har Don aldrig gjort.
Och du kommer att inse att efter en tid är styrka viktigare än förförelse.
Han är en grabb, han tror att det är tvärtom.
Peggy, is! Vi behöver is!
Ska jag bara ställa ned den?
-Hur mycket is? -Hur vill du ha det?
Målgång.
Kom igen, innan Joan Holloway ser.
Kallar du det att fira?
-Mötet tog sån tid, jag blev orolig. -Han köpte det direkt.
Han är ödmjuk. Don brassade på med alla kanoner.
Jösses, får jag se den?
Underbar. Var det inte ''Det är märket du sätter på din man''?
-Var det? -Du är nog copywriter ändå.
-Verkligen? -Du är ju arrogant nog.
Vill du ha en drink till? lnte? Då är du inte nån copywriter.
-Kan jag behålla den? -Nej.
Vad gör du? Skriv aldrig på listor, de kollar allt!
-Har du inte hört om McCarthy? -Det är bowlinglaget.
-Å, Gud. De gillade den. -Vad pratar du om?
Jag går nu, jag har ärenden.
-De gillade min Belle Jolie-text. -Grattis!
-Då led ditt andra jobb inte i onödan. -De bjöd på en drink.
-Vilka? -Mr Draper, Rumsin, Romano...
Var inte svartsjuk. Jag borde inte skryta.
De ändrade texten lite, men den funkade.
-Det ska firas! -Fem i fem går vi till PJ Clarke's.
-Det blir ett rörigt eftermiddagsmöte. -Champagne! När kom den?
-En tacksam kund tittade in. -Skulle du inte flytta idag?
Jag lyckades förklara att jag redan har ett jobb.
Slutar de nånsin att be om saker?
-Hejsan. -Hej. Hildy har visst gått på lunch.
-Grattis. -Ja, jag hörde att du är en skrivare.
Lita på Kens åsikt, han är publicerad författare.
Jag gillar inte att begränsa mitt ordval, och så hatar jag ordvitsar.
-''Amiral, TV:n som aldrig dyker''. -Håll käft.
-Ska du fira? -Flickorna ska till PJ Clarke's ikväll.
Glöm i kväll - Cooper, Sterling och Draper har visst redan gått.
-Mr Rumsin då? -Han är på PJ's nu.
Klockan tre, efter mötet. Joan har skvallrat.
Jag vet inte, Peggy. Jag är liksom chef när de inte är här.
Jag borde nog gå hem.
Börjar vi klockan tre kan du gå hem fem.
Alla har jobbat hårt, vi kan behöva det.
-Varför inte? -Hej, hej.
-Hallå? -Jag skulle på lunch, men nån ringde.
Tur att jag stannade då.
Å, förbindelsen bröts!
Alla pratar om mötet. Miss Olsen sa att dina teckningar var strålande.
-Gjorde hon? -Vi ska hur som helst till PJ Clarke's.
-Det förtjänar hon. -Ni måste också komma.
-Det här är Lois Sadler, förresten. -Det vet jag.
-Jag kommer. -Fint.
Vad kan jag göra för dig? Vad kan jag göra för er, herrn?
Det är Don. Reklamaren.
-Han är okej. -Ursäkta, killar...
Att jag inte får ringa dig betyder inte att du inte får ringa mig.
Packa en väska. Vi ska till Paris.
-Va? -Paris.
-Varfick du den ifrån? -Det är en bonus.
-Jag vet inte riktigt för vad. -lnte illa.
Vad sägs? Jag har ring och kollat, och vi kan äta frukost i Versailles.
Jag är ledsen, men jag har planerat för i kväll.
-Har du planer? -Stannar han?
-Det måste han. -Han verkar stel.
Kibby har varit fyra dar i Juarez.
Jag hartänkt på det här sen tullen.
-Stanna. Du kommer att gilla det. -Vi ska bli höga och lyssna på Miles.
-Är det din plan? -Vi kan göra det först, sen det andra.
Sätt dig ned, slappna av.
Bredvid mig, Stelis.
-Var hittade du honom? -Man får bättre ligg utanför Village.
Jag tar hand om honom.
Gillar du det?
Jag känner mig som Dorothy. Plötsligt ser jag allt i färg.
-Ord. Du är bra på ord. -Bra sagt.
Kibby, du kan väl göra lite nytta och hämta ett glas vatten åt mig?
Jestanes, jag vill ha en sån!
Nej, tack.
Okej...kanske då...
Vi inser att musiken tystnat och att vi bara hör...
Godmiddag, frun. Man skäms ju att fråga i dessa svåra tider-
-men kan ni avvara ett mål? Jag kan arbeta för det.
Se dig om. Härfinns inga kristna längre.
-Det är inte sant. -Visst, visst.
-Vi har inte mer arbete här i dag. -Då kommer jag tillbaka i morgon.
Nonsens. Du stannar och äter med oss, och så arbetar du i morgon.
Men jag får koka dina kläder om du ska sitta vid mitt bord.
Jag tar inte illa upp, det vore en lättnad för mig också.
Jake Whitman. Sluta gräva hål!
-Gör eld undertvättgrytan! -Hej, pojk.
-Vad sa jag nyss? -Han påminner om mig som pojk.
Det förvånar mig inte.
Vi tackar dig, Gud, för gåvan vi kan dela med dem i nöd.
-Amen. -Amen.
Tack, än en gång. Det doftar underbart.
-Var har du lärt dig sånt skick? -Låt honom äta i fred.
Jag ärfrån Östkusten, ursprungligen från New York.
New York. Det var därför du så lätt blev luffare.
lngen gillar att ta emot allmosor.
-Han vet ingenting om jordbruk. -Det stämmer.
Jag kan bara lite, men jag har sett kvarnar och fabriker. Jag är arbetare.
-Är du kommunist? -Nej.
-Ja, de lär ju vara annorlunda. -De är som alla andra.
De är själar, men de kan inte räddas.
-Sant. -Mor sa att livet är som en hästsko.
Tjockt mitt på, öppet i båda ändar och hårt hela vägen.
l morgon. När du arbetat klart.
Signe er.
-Jag ville se stället med egna ögon. -Bra. Visst är det fint?
lngen Bob Mitchum i dag? Campari med tonic.
När jag nämnde renoveringen visste jag inte om du hörde mig.
Jag har med arkitekter att göra i arbetet med ett varuhus. Mest skyltar.
Jag gillar lokalen - trots att jag tillhör målgruppen: Resande säljare.
l den kostymen? Det tror jag inte.
Jag tillhör inte dem som ser fram emot att slippa ifrån fru och barn.
Jag trivs hemma. Men New York...
När man anländer och tåget saktar farten, så bultar hjärtat.
Jag tänker: ''Bara uppförtrappan så är jag i New York!''
Jag tar stan för given. Den är ett slags mästerverk.
Var jag än bor vill jag ha utsikt.
Byggnad efter byggnad. Små askarfyllda med möjligheter.
Var kommer det ifrån? 42nd Street?
Va? Nej, nej, jag menar bara att det är som om man kan göra vad som helst.
Jag liggertvå före dig. Jag måste äta nåt, annars babblar jag bara på.
-Hur mycket är klockan? -Du har säkert inte ett firmakonto.
Visst har Peggy nåt upptill, men på Sterling Cooper sker det mesta nertill.
-Det visste jag inte. -Jösses, hela kontoret är här.
-Jag ser inte till grafikavdelningen. -De därtvå då?
-Jag har visst druckit för mycket. -Du är spenslig.
Åter till brunnen. lntresserad?
Dansa med mig.
Jag gillar dig inte när du är sån här.
Bokstavligt översatt: ''Med flugor''.
Espressobönorna betyder hälsa, rikedom och lycka.
Det låter överflödigt - om man redan ärfrisk och rik?
Är du lycklig då?
Så fort nån frågar mig det är jag det inte.
Så...nej.
Du är bullrig men blyg.
-Det känns som om jag blir spådd här. -Ursäkta.
-Vad vill du göra? -Jag vet inte.
Kanske lämna firman med en copy och starta eget därtexten följer bilden.
-Och inte tvärtom. -Nej, jag menade om min utsikt.
Du måste se den. man ser hela parken. Fast det är ju mörkt nu.
Jag vet inte.
Kan jag?
Jag...vet inte vad jag ska säga.
Jag heter Elliott. och Salvatore... Du behöver inte säga nåt.
-Nej. -Ta en drink till. Tänk på saken.
Elliott, jag har tänkt på det.
Jag vet vad jag vill. Jag vet vad jag vill göra.
Jag vet vad du tänker. Jag ska visa dig.
-Vad är du så rädd för? -Skojar du?
Det har varit ett nöje.
-Är du okej, Don? -Jag vet inte.
Det är alltid likadant!
Det är säkert typen i 2F. Han använderfrun som boxboll.
Typiskt. Jag som tänkte gå ned och köpa morotsjuice.
Vänta, vänta.
-Tack. Vill du röka? -Nej.
-Jaså, han kan tala. -Mor bad mig hälsa att du ska be.
Böner hjälper dig inte härifrån.
Lyssna på din mor, hon ser säkert efter dig.
-Hon är inte min mor. -Alla vill komma nån annanstans ifrån.
Har du inte hört? Jag är en horunge.
Nej. Det hade jag inte hört om.
-Du låter inte som en luffare. -Det är jag inte heller.
Jag är en skenornas gentleman. Var dag är helt ny.
Var dag bjuder på en ny plats och nya människor.
Så du har inget hem? Det är sorgligt.
Vad är ett hem? Jag hade en familj. Fru, jobb, lån på huset.
Jag kunde inte sova om natten, tyngd av alla saker. Så sökte Döden mig.
-Såg du honom? -Bara var natt.
Så en morgon befriade jag mig själv, med kläderna jag bar.
Farväl. Nu sover jag som en stock.
lbland under stjärnorna, i regnet, i en lada. Men jag sover som en stock.
-Vart ska du då? -l morgon drar jag härifrån.
Kommer Döden nånstans, så är det hit. Han kryper runt här.
Här. Jag gör dig till en hedersmedlem.
Såhärtalar vi med varandra. På alla gårdars grindarfinns ett tecken.
Det är en kod, precis som den du hörde på radion. Se.
En paj, det betyder att maten här är bra.
Det här betyder att man ska passa sig för den ilskna hunden.
Det här betyder att det bor en oärlig man här.
Det här...
...betyder ''berätta en sorglig historia''.
Var inte rädd, pojk. Du är inte man än.
-Så klart. -Vadå?
Ni två. Ni är kära i varann.
Va? Det är ju löjligt.
Jag gör var dag bilder därfolk ska se förälskade ut. Jag ser det.
-Det ser ut som en tidsskrift. -Kärlek är borgerligt.
-Du krossar mitt hjärta. -Oj, reklamaren har ett hjärta!
-De vuxna pratar nu. -Tandkräm löser ingenting.
Dacron ordnar inte tillbaka de tio döda barnen i Biloxi.
De får inte liv av att du köper tokajer och låtsas vara en luffare heller.
Vet du hur det är att se alla er myror kila in i era stackar?
Jag torkar mig i röven med Wall Street Journal.
Varför skall kvinnorna alltid lyssna på er snacka när vi har fest?
Se på dig. Är du nöjd?
Du kommer på reklamlåtarför tvålflingor och acnemedel.
-Du intalar dig själv att du ärfri. -Gode Gud...håll tyst.
-Se till att bli nåt. -Som du?
Du skapar lögnen. Du uppfinner behov.
Du ärtill för dem. lnte för oss.
Ledsen att behöva krossa er myt, men det finns ingen stor lögn.
Det finns inget system. Universum bryr sig inte.
Men du... var det nödvändigt att säga så?
Paris. Nu. Vi far.
Don... Nej, jag kan inte.
Köp en bil.
-Don. -Snuten. Du kan inte gå ut nu.
Du kan inte.
God afton, herrn.
Vakna, Bobby.
-Kom igen, vakna. -Pappa...
Din syster sover.
-Fråga mig om vad som helst. -Vadå?
-Vad som helst. -Jag är trött.
-Fråga mig. -Varför lyser eldflugor?
Jag vet inte.
Men jag kommer aldrig att ljuga för dig.
Jaha, herrn, det var nog det. Då ger jag mig av.
Tack för att ni delade ert hem med mig.
Lycka till.
Ska du inte ge dig av då?
-Godmorgon, Peggy. -Godmorgon, mr Draper.
Text: Dick Hedman Noble Text